Димитър Донев
Жребий

chitanka.info

Нека бъда докрай на света —

един пътник без хляб и без покрив,

но над мен да прелитат ята

и дъждът все на път да ме мокри.

Нека бъда докрай на света —

едно голо дърво сред полето,

с черна сянка — петно на пръстта,

но да спирам с гърди ветровете.

Нека бъда докрай на света —

с две ръце, непрострени за ласка.

но сърце да повдига гръдта,

а не празен патрон от паласка.

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.